A Magyar Független Szőlő- és Bortermelők Országos Szövetsége Egyesület, barátságosabb nevén Vindependent még 2005-ben alakult Jásdi István kezdeményezésére. A leginkább kis és közepes méretű jellemzően családi vállalkozásokat tömörítő érdekképviseletnek jelenleg 58 tagja van. Dr. Molnár Péter elnök, Wille-Baumkauff Márta és Rókusfalvy Pál számoltak be az egyesület munkájáról, jelenéről és terveiről.
Címkék: marketing eu érdekképviselet vindependent
15 komment · 1 trackback
Oportólecke
2012.04.02. 06:00 - Octopus
Ha a téma, mármint az oportó, akár csak érintőlegesen is szóba kerül, rendszeresen utalást teszek egy bizonyos korai élményemre, mely az évek távlatából egyre inkább valószerűtlen hivatkozási ponttá látszik zsugorodni. Arra tett kísérleteim, hogy a jeles portugieser egy újabb évjáratát beszerezzem, rendre kudarcba fulladtak, de ha ahhoz nem is, végül a termelő egy másik borához sikerült hozzájutnom tavaly. Amely sajnos elvérzett a megmérettetésen, alaposan lehűtve a lelkesedésemet. Aztán az oportózás során ismét beugrott a név, illetve éppen ekkor bukkantam a hírre: Horst Hummel villányi borászatát 2011-ben az év pincészetének választotta a német illetőségű Captain Cork online bormagazin. A címhez csak annyit, hogy azt 2010-ben Angelo Gaja érdemelte ki, nyilvánvalóan le kell tenni valamit az asztalra, hogy bezsebelje az ember.
Pannon Bormustra 2012: integrálódni a világ borkultúrájába
2012.03.30. 09:38 - Octopus
A tavaly megreformált Pannon Bormustra idén is az új szellemben kerül megrendezésre, azonban az újítások ezúttal sem maradnak el. A legnívósabb hazai borverseny célja a magyar borászat bekapcsolása a nemzetközi vérkeringésbe, borászaink szembesítése a külföldi ítészek véleményével, és ehhez továbbra is a legnagyobb neveket igyekeznek hazánkba csábítani. Májusban érkezik zsűrizni Isabelle Legeron MW és Wojciech Bonkowski, mindketten rendszeres szereplők a Művelt Alkoholistán, így aligha szorulnak bemutatásra. A tavalyi mustrán már bírált a magyar gyökerekkel rendelkező kanadai John Szabo MS (Master Sommelier), most ismét tiszteletét teszi nálunk. Első alkalommal érkezik viszont az angol Jamie Goode (wineanorak.com) és az amerikai Alder Yarrow (vinography.com), a borszféra talán legismertebb bloggerei, illetve Tara Q. Thomas, a Wine & Spirits Magazine szerkesztője. A hazai színeket Mészáros Gabriella, Kató András és Romsics László képviseli.
Címkék: híradó borverseny pannon bormustra
25 komment
Magyarország vs az egész világ! Tokaj kontra Sauternes, magyar kontra osztrák kékfrankos, magyar kontra szlovén olaszrizling, magyar kontra chilei és bordeaux-i cabernet. Hol a helyünk a világban? Valóban csak itthon vagyunk nemzetköziek? Most mindez kiderül egy parádés panel segítségével. Így hirdette meg világraszóló bormeccsét Vince, a dörzsölt focimenedzser.
Címkék: vince
39 komment · 1 trackback
Pinot-leltár I.
2012.03.28. 06:00 - alföldi merlot
Az elmúlt hónapokban rengeteg pinot-t kóstoltam, szigorúan magyart. Nem, ez még nem az egészséges fogyasztói patriotizmus, csak nem akarom egyetlen palackra elkölteni a család éves valutakeretét. Másrészt az egy évtizedes cabernet-zabálástól meggyötört garatom borogatást kíván, és erre a pinot alkalmasnak tűnik. Nem szeretem a hevenyészett jegyzeteket, ha egy bor nem érdemli meg, nem vívja ki, hogy pontosabb jellemrajzot készítsünk róla, vagy csak én voltam indiszponált, felelőtlen, tollatlan fogyasztó, akkor hallgatni kell. De legyen ez a mostani elrettentő kivétel, illetve enyhítse vétkemet, hogy ekkora merítésnél a skiccelésnek is lehet fogyasztóvédelmi értéke.
Burgundia a nappaliban II
2012.03.27. 07:15 - dagadtos
Szinte biztos voltam abban, amiben a többiek talán reménykedni sem mertek: vezet még út az első négy remek bor, köztük a szenzációs Clos de Tart után is felfelé, és mi éppen azt tapossuk ezen az estén. A fárasztó hegymenet előtt pihenésképpen megkóstoltuk az egyik legelismertebb osztrák kékfrankost, a volt házastársak, Dorli Muhr és Dirk Niepoort közös borát, a már nálunk is megénekelt carnuntumi burgundit. A Muhr-van der Niepoort Spitzerbergje öreg tőkés, dűlőszelektált tétel, mely a híres portugál borász szándékai szerint Burgundiát idézi - így került a képbe. A 2007-es szépen igazolja a törekvést, parfümös-virágos illatával, intenzív piros gyümölcseivel, borsosságával, lendületével és eleganciájával messze elkerüli az osztrák presztízskékfrankosok súlyosabb, sötét-rusztikus-újfás vonalát, de bármilyen tehetséges is, ebben a mezőnyben könnyűnek találtatott: könnyedsége egyszerűségnek, frissessége szinte újborosnak, gyümölcsei primérnek tűntek ilyen felvezetés után. (Legalábbis palackkal így láttuk, és gyenge 7 pontra adtuk, Octopusnál elcsípett egy nyolcast.)
A parafa a bor ellensége. A kéregdarab kiszámíthatatlan fertőzöttsége saját tapasztalatom alapján hullámokban támad, az ázott kartonpapír-szag kíséretében elúszó borokkal hosszú hónapok TCA-mentes időszakait szakítva meg. Az ember már rég elfeledkezett az utolsó dohos palackról, illetve a kidugózást övező szokásos paráról (valójában drágább tételek nyitásánál mindig rám tör a szorongás), mikor ismét jön egy kijózanító pofon – ideiglenesen ugyan elkerülhet minket a baj, de a statisztikák nem hazudnak. Az aktuális termés: kilenc borból kettő bukta. Hihetetlen, hogy ezt el kell tűrnünk.
A dugósokon kívül egyéb meglepetéseket is tartogatott számunkra a borsor. Tematikailag az első szakaszra építettünk, ársávban egyet ugorva fölfelé, önkényes módon 2500 és 4000 forintban jelölve meg a határokat. A választék ezen a szinten már érezhetően kiszélesedik, olyannyira, hogy igazán jó kompromisszumra nem is adódik lehetőség, amennyiben a mérvadó mintavétel a cél. Marad így a szemezgetés, egy klasszikus innen (Vylyan), egy új arc onnan (Ikon); végül úgy alakult, hogy az ország majd minden sarkából került egy franc az asztalra.
Tokaji fagykár
2012.03.23. 10:12 - alföldi merlot
A Tokaji Borvidék Szőlészeti és Borászati Kutatótintézettől kapott jelentés szerint a 2012-es fagykár kezelhető szinten maradt. Meg sem közelítette az 1986-87-es tél pusztítását, amikor a 20-29°C-os mínuszban a rügyek szinte kivétel nélkül elfagytak, és az ép mellékrügyek aránya sem haladta meg a 20-30 százalékot. Az idei felmérés során 27 dűlőből összesen 1300 rügyet vizsgáltak meg, és úgy találták, hogy a fagykár mértéke átlagosan 20 százalék. Az átlagba természetesen beletartoznak a teljesen fagykármentes dűlők is, de jó hír, hogy 30 százaléknál nagyobb kárt sehol sem tapasztaltak. A jelentés zárlatában megállapítják, hogy „a több éves fás részekben nem volt fagyáskár, így az idei fagykár a jövő évi termésre nem lesz hatással. Megítélésünk szerint Tokaj-Hegyalját nem érte olyan mértékű fagyhatás, ami a metszési technikán való változtatást indokolná.” [kiemelés tőlem] (A fagykár-parával foglalkozó korábbi posztunk itt olvasható.)
[A képen Robert Peary koalamacis overálban.]
Címkék: híradó tokaj fagykár tarcal kutato
9 komment
Bordeaux a Szent György hegyen
2012.03.22. 07:15 - palack
Ismét egy másik világba tévedtem egy este erejéig, kiléptem a mátrixból vagy éppen nyakig bele. Nem vagyunk egy társaság ezekkel a borokkal: ők mások poharához szoktak, én másféle palackok közt érzem magam otthon. A házigazda sem ilyeneket szokott inni a vasárnapi ebédhez, azonban hajtotta az egészséges kíváncsiság, hogy egyszer legalább saját szájával láthassa. Mert persze könnyű azt mondani, hogy „az én borom is van olyan jó,” amíg meg sem kóstolta az olyant. Hát, most megtettük és nem bántuk meg. Vagy éppen mégis?
Minimum félévtizede minden évben megkóstolom a legismertebb egri fehérbort (vagy az még mindig a Thummerer Királyleányka?). És konstatálom, hogy név és címke továbbra is verhetetlen páros, aztán megkóstolom, és elpárolog a lelkesedés. Fás, lágy, rövid – a szabvány rubrikák és unott pipák. Egy ideje már nem írtam róla, szégyelltem volna az önismétlést. Most viszont harsogva töröm a hírt, hogy a Napbor levetkőzött.
Címkék: kóstolás hatpontos ötpontos st. andrea eger napbor 2011
15 komment · 1 trackback
Tíz toszkán tanulság
2012.03.20. 06:00 - Az Alkoholisták
Wojciech Bońkowski, lengyel vendégszerzőnk, a Polish Wine Guide blog nemzetközi tekintélyű szerzője februárban végigkóstolta a toszkán évjáratbemutatókat, és tíz pontban összegezte a tapasztalatait. Toszkána a magyar gasztroturisták számára is az egyik legnépszerűbb úti cél, így örömteli hír, hogy a borok terén az évtizedes elnemzetköziesedés után újra a tájhűség látszik felülkerekedni, miközben a technológiai színvonal jelentősen emlkedett. Bońkowski 650 boron rágta át magát, és úgy találta, hogy a helyzet egyre rózsásabb, csak a nobile di montepulciano nem találja a helyét.
A természetes bor mozgalom
2012.03.19. 10:30 - Octopus
Ez a borkategória hivatalosan nem is létezik. Nincs EU szabályozás, nincsenek előírások, nincsenek ellenőrző szervek, a belépés kvázi bemondásos alapon történik. És hogy még kacifántosabb legyen a történet, a magukat mozgalmistának valló borászok között sincs teljes egyetértés abban, hogy hol is húzódnak a műfaji határok, mi az, ami még természetes, és mi az, ami már természetellenes. A kiindulási alapot azonban minden esetben a modern borászati beavatkozások elutasítása jelenti, és ez az a motívum, ami az úgynevezett természetes bort elválasztja az ikertestvérnek tűnő bio-iskoláktól. Isabelle Legeron megvilágosító magyarázata: „Számomra nem elég egy bort biodinamikusnak vagy organikusnak nevezni, mert a pincében nincs nagy szabályozás. Néhány országban készíthető biodinamikus bor aromatikus élesztők hozzáadásával. Organikusként megengedett a fordított ozmózis és a cryoextrakció használata, és ezért van szükség erre a kategóriára".
Somlói Tavasz Budapesten
2012.03.17. 08:00 - palack
Jövő csütörtökön, március 22-én Budapesten a Petőfi Irodalmi Múzeumban lehet majd megkóstolni Somló friss, 2011-es borait. A Somlói Tavasz Egyesület hagyományos fővárosi évjárat bemutatóján tizennégy pince vesz részt, csaknem hiánytalan a névsor: Bazaltbor, Bogdán Családi Pincészet, Csetvei Pince, Csordás Fodor Borház, Dénes Hegybirtok, Fazekas Borpince, Fekete Pincészet, Hollóvár Pince – Takács Lajos, Kolonics Károly Családi Pincészet, Kreinbacher Birtok, Spiegelberg Kézműves Borpince, Szent Ilona Borház, Tornai Pincészet és a Várkapitány Pince. Korábban már voltak ilyenen, de most kihagyja a Somló Apátsági Pince és Györgykovács Imre, illetve részben Laposáék. A kóstoló délután négytől este nyolcig tart. Belépőt banki utalással még ezen a héten 4800 Ft-ért lehet venni, utána már csak a helyszínen 5800 Ft-ért.
Címkék: budapest programajánló somló
2 komment
Elzászi szilváni
2012.03.16. 06:45 - Az Alkoholisták
Ki tudja miért, az utóbbi időben alig ittam elzászi borokat. Talán csak azért, mert a borosomnál hátul vannak, egy alsó polcon, vagy mert nem tetszik az a hülye hosszukás üveg, ami nem fér be a hűtőajtó alsó polcára. Legutóbb azonban valami nagyobb testű fehéret kerestem, és akkor eszembe jutott Sylvie Spielmann (ejtettem már itt szót róla pinot noirilag) biodinamikus edelzwickere, majd ahogy nyúltam felé, félúton meggondoltam magam, és inkább egy 2006-os sylvanert kaptam le a polcról. Megkóstoltam, tetszett, el is töprengtem, hogy mi a fenéért hanyagolom én ezeket az elzásziakat annyira, és legközelebb, egy másik borosnál már kifejezetten elzászi sylvanert kerestem, táguljon az a horizont.
Olvasson mégÚjabb kuzinborok
2012.03.14. 06:00 - palack
A 2010-es évjárattal mutatkozott be tavaly a fiatal soproni pince, fehérben és rozéban azóta már 2011-nél tartanak. Nem szoktam a címkékről értekezni, de annak idején muszáj volt megemlítenem őket, most sincs ez másként. Az újak továbbra feltűnőek, de most még jópofák is, telitalálat szerintem. Bővült a szortiment egy sauvignon blanc-nal, így már két fehér és egy rozé előzi meg a kötelező kékfrankost, máshol vannak a hangsúlyok, mint azt a környéken megszoktuk. A borok már kaphatók Budapesten is a honlapjukat következetesen és határozottan elhanyagoló Borfalu Bortékákban.
Rizlingodisszea XVIII
2012.03.13. 06:00 - alföldi merlot
Valószínűleg 2010-ben készültek az évszázad legdrágább borai. A drasztikus hozamkorlátozásra drasztikus fürtválogatás következett, amit sokan drasztikus bogyóválogatással zártak. Aztán jött a bársonyos feldolgozás: gondolat vagy legfeljebb kesztyűs kéz a présnél, gondolat vagy legfeljebb kesztyűs kéz a hordónál. És ha volt mire finomkodni, akkor egy légies, áttetsző, a pince alapstílusától sokszor igencsak elütő bor született, szerencsés esetben emberi fogyasztásra alkalmas savakkal, finom árnyalatokkal, plasztikusan kirajzolódó fajtajelleggel. A hektáronkénti hozam persze demizsonokban mérhető. De arra azért mégsem fogadnék nagy összegben, hogy egy még oly nagy odafigyeléssel készített ’10-es is fölvehetné a versenyt egy rutinból kipörgetett ’09-essel vagy ’11-essel.
Olvasson mégA Font névről nekem elsősorban fehérborok jutnak az eszembe, például egy üdítő kövidinka vagy egy előítélet-romboló ezerjó válogatás (alföldi is, ezerjó is, meg tényleg jó is). Esetleg rozé vagy siller. A pincészet vöröseivel azonban egészen mostanáig nem találkoztam, mikor is az egyik hiper boros részlegén, a félédesek uralta hátsó fertályon meg nem akadt a szemem egy ismerős címkén. Egy kékfrankos Hajós-Bajáról, ezres körül, egy pincészettől, akik ritkán nyúlnak mellé – egy próbát megér, gondoltam. A kékfrankos mai napig is a legelterjedtebb kékszőlőnk, és ha minden igaz, nincs ez másképpen Baja környékén sem; a száraz és minőséget célzó változatok azonban mégsem lepik el a polcokat. Márpedig – hogy egy kicsit előreszaladjak – több, mint életképes a műfaj, már persze így első blikkre. A rend kedvéért még egy versenyzőt vadásztam melléje.
Borjour Magnum 2012
2012.03.09. 14:30 - Szomjas Gödény
Idén végre sikerült eljutnom a Borjour Magnumra. Szerettem volna odaérni a kezdésre, de végül fél óra késéssel érkeztem, ekkorra már tele volt a placc, picit el is fogott az aggodalom, ez volt a látkép a felső szintről. Én lemaradtam a két évvel ezelőtti szuperteltházas Levegőt!-rendezvényről, mostanra szemmel látható változás történt az ideális létszám belövésében. A tömeg ugyanakkora, teltházasnak látszó, de jól közlekedhető volt egész idő alatt. Aminek még jobban örültem, az a dohányzás kérdésének megoldása volt. Ezúttal nem az ajtók elé terelték oda a dohányozni kívánó tömeget, majd nyitották rá a bent kóstolókra szellőztetés címén a kereszthuzatot, így egyáltalán nem is lehetett bent füstöt érezni. Megfelelő számban voltak óriási kiöntők, ahol a megtelt köpőket üríthettük. Mintaszerű, gondoltam.
Az eredeti terveimet hirtelen mozdulattal sutba dobva végül a hiánypótlás mellett döntöttem. Körbekerülve a rendezvényt feltűnt, hogy milyen sok termelő érkezett a Mátrából, a lassan ébredező, szinte már elfeledett Mátrából, így jó ötletnek tűnt körbeszaladni a standokat, hogy pótoljam többrendbeli, elhúzódó mulasztásom. A másik hangsúlyt a mellettük állomásozó Balaton-felvidék különítménye kapta.
Olvasson mégÉdes és nem tokaji. Bevallom, nem sok reményt fűztem hozzá, inkább a barátok közt osztogatott szárazra fogadtam volna. Alig több mint egy éve vörös és fehér is így volt vele, én sem vagyok igazán édesszájú. Történt ugyanis, hogy megkeresett Bácsi Zoltán azzal, hogy kóstoljam meg 2009-es borait: egy száraz és édes rajnai rizlinget Nadapról a Csúcsos-hegyről. Az alapanyag ugyanaz volt, négy 225 literes hordó megállt az erjedésben 52 gramm cukornál, a maradék 200 liter egy műanyag tartályban majdnem teljesen szárazra (8,7 gramm cukor) erjedt.
Olvasson mégJellegzetesen jellegzetes
2012.03.07. 08:30 - alföldi merlot
Én most életemnek azt a szakaszát élem, amikor szempont számomra, hogy valami egyéniség-e, ha másként nem, akkor legalább mint termőhelyének jellegzetes képviselője, ha úgy sem, akkor legalább mint fajtája jellegzetes képviselője. A legjobb persze a három az egyben. Hogy valamivel érthetőbb legyek: nem szeretem, ha egy egri kékfrankos egy villányi cabernet színével, súlyával, struktúrájával lep meg, és nem tapsikolok a gyönyörűségtől, ha egy olaszrizlingből a frissen vágott fű, a bodza és az egres illata árad. Ellenben elnéző tudok lenni, ha egy bor kissé bice-bóca, de évjárathű, fajtahű, tájhű (még gondolkodom, hogy hogyan védessem le: „a három h” vagy „sok hű”:). Elismerem, ez egy ingoványos terület, hiszen túllép a vakteszt keretében értékelhető szempontokon, és nagyot ugrik a műfaji keretek kijelölése, egyfajta kanonizáció irányába, aminek végpontja a dogmatikus vaskalap és krumpliorr.
Egy jó sauvignon blanc
2012.03.06. 06:00 - Octopus
Feladvány: rögtönzött vacsora a barátoknál, tintahallal és egyéb tengeri jószágokkal, megjelenés alkalmas kísérőitalt lobogtatva. Az én olvasatomban az elsődleges megoldáshalmazt a virgonc savú, csontszáraz, üde fehérborok jelölik ki, a választás azonban nem feltétlen olyan egyszerű, mint amilyennek elsőre tűnik. A napokban kifakadt dagadtos kommentjére reflektálva, csatlakoznék a meglátáshoz, miszerint vétek ilyen alkalomra ellőni egy különleges tételt, amelyet még sohasem kóstoltunk azelőtt, és ki tudja, szembe jön-e még valaha. Még csak nem is kell, hogy egy százeurós csoda legyen az (nem mintha szerény készletemben fellelhető lenne hasonló), éppen elég, ha nehéz volt levadászni, külföldről kellett rendelni, és mindössze egyetlen palack árválkodik belőle a borhűtőben (ilyenből viszont annál több akad). Persze az előrelátóbbak vacsoraborokat is tartanak készleten, mely kategóriát ebben a megközelítésben akár úgy is definiálhatnánk, mint könnyen beszerezhető, illetve józanul árazott borok gyűjteményét.
Címkék: sauvignon blanc loire touraine
11 komment
Burgundia a nappaliban
2012.03.05. 08:15 - dagadtos
A negatívok, melyeket éppen előhívni készülünk, több mint félévesek immár, az exponált képek egyszerisége és varázsa mégis azt követeli, hogy elővegyük merev, fekete-fehér jegyzeteinket, és megpróbáljuk visszaadni azt a rengeteg színt, mellyel 2011 legjobb kóstolóján dolgunk volt. A késlekedés oka természetesen én vagyok, az élet ilyen-olyan áramlatai jó ideje elsodortak a bor mellől, mostanra azonban az évek óta várt megerősítést is elhozták számomra: a legádázabb hullámokon hánykolódva, hajótörötten is van közünk egymáshoz – egy idő után, ha akarom, ha nem, hiányoznak az ízek, a címkék, a palackok. A visszatéréshez szebb emlékeket, mint amit Burgundia legjobb borai közül néhány adott, nem is kívánhatnék.
Tequila tányéron
2012.03.01. 19:00 - palack
Alighanem mostanában ittam életem első igazi tequiláját egy nagyon érdekes tequilavacsorán. Ugyanis ilyet is lehet enni nem csak borvacsorát. A tequilát persze citrommal és sóval isszák a rendes mexikóiak, ahogyan mi mindig kólával a vörösbort. Pontosan azért. Viszont, ha egy tequila tényleg tisztán az agave növény szívéből készül (ami úgy néz ki mintha kaktusz lenne, pedig a liliomvirágúak rendjébe tartozik), spontán erjesztik és tölgyfahordóban érlelik, akkor már nem is szükséges sóval és citrommal eltompítani az érzékeinket. Az El Jimador készítői szerint többek között azért is egyediek az ő italaik, mert a Tequila vulkán közelsége miatt különlegesen ásványos talajon termesztett kék agave adja azoknak az alapját.
Olvasson mégCímkék: mexikó tequila
2 komment · 1 trackback
Weninger Gemischter Satz 2010
2012.03.01. 09:00 - palack
Nem a fehér boraikról ismerjük a Weningeréket, ráadásul ezt rejtegetik, legalább is a honlapjukon nem találom sehol. A pincénél viszont vele kezdtük a kóstolót és milyen jól tettük. A Gemischter Satz, ahogy neve is utal rá, hagyományos Bécs környéki vegyes telepítésű ültetvényekről származó bor, régen akár húsz fajta is kerülhetett bele. Jelenleg legalább három fajtát kell tartalmaznia és egyik sem lehet 50 %-nál nagyobb arányban, a fajtákat pedig ugyanarról a szőlőhegyről közösen kell szüretelni. A cél egy gyümölcsös, jól iható, mindennapi bor. Úgy tűnik, ez még a jónak nehezen mondható 2010-es évjáratban is összejött.
Oportórepeta
2012.02.29. 11:15 - alföldi merlot
Akármekkorát merítünk, mindig kiderül, hogy nem elég nagyot. A borút derűre konvertáló tuti tippeket rendre kihagyjuk. Én legalábbis ezt olvastam ki az Oportóhét kommentjeiből. Szemes nélkül komolytalanok, Vylyan nélkül súlytalanok vagyunk. Ezen ne múljon! A Szemes amúgy is szívügyem, a Vylyan nosztalgia. És a kötelező hiánypótlásra ráadásként befutottak a Jackfall felhőkarcoló paszulyai.
Olvasson még
Utolsó kommentek